Översättning: Karin Hagman www. ordiovision. com
Hej, tjejen. Hur är det?
Är Maggie också här?-Hej, Maggie!
Har du visat Maggie runt i huset Vad tyckte hon?
Gillade hon det?
Hej, Sue Q!
- Vad fin du är. - Varför är du så inställsam?
Inställsam?
Vilka tjusiga ord. Är det så man talar i Rom, Paris, Berlin?
Nånstans?
Du.
Förlåt. Vi börjar om.
God morgon och välkommen till vårt hus.
- Du är en usel skådis. - Ja, visst är jag?
Det är därför jag gör filmer, inte spelar i dem.
- Hur går flytten? - Bra. Det är oändligt många kartonger.
Men ju mer jag får undan desto bättre blir det.
- Ska du fylla huset med samma skit? - Det är vad som gör det till ett hem.
- Ville du inte få en nystart? - Ja, men...
Någon som försöker fly från sitt förflutna...
Fly från mitt vad?
Det är inte sunt att titta på samma foton som hänger på samma plats.
Vänta lite nu. Det tog en sekund för mig att ångra att jag bjöd in dig.
Hej, min lilla prinsessa!
Vad mycket du har växt sen jag såg dig senast.
Det var väl tre fyra månader sen?
Ursäkta, jag glömde. - Hej, Maggie. Hur mår du?
Du växer visst aldrig.
Du kan väl ta med Maggie och leka lite så jag får prata med din faster?
Kan inte du låta bli att vara en sån subba för en gångs skull?
- Vad får jag bjuda på? - Kaffe?
Ska bli.
- Får jag...? - Ja, det får du.
Röker du tandpetare nu?
Det är faktiskt mentol. Mycket bättre än skiten du röker.
- Har du lagt av helt? - Faktiskt...
Ser du det här? Det sista paketet med cigaretter.
En cigarett kvar i det.
Jag rökte 2,5 paket om dagen efter att Helen gick bort.
Det var en jobbig tid.
Hur länge har Jennifer varit så där?
- Hur då? - Herregud, Craig! Så där!
Hon varken pratar, leker eller springer runt i huset.
Hon har ingen gnista i blicken och hennes bästa vän är en tygdocka.
Hon har mig.
Hon har mig och hon kan ha dig också.
- Hur är jobbet? - Bra.
Jag hade ett bröllop den här månaden. Nästa månad är det en musikvideo.
Arbetet, Craig.
Jag jobbar tre dagar i veckan på lagret och på helgerna.
- Jag lastar av varor med några killar. - Craig!
Det är bra killar och jag lär mig spanska.
- Jag klarar mig! - Givetvis.
Men du har en liten ängel hemma som förtjänar nåt bättre.
Hon behöver professionell hjälp. Hon är tio år och borde vara glad.
Herregud!
Jag behöver hjälp, Sue Q! Jag behöver oprofessionell hjälp.
Det är lätt att be om hjälp, men inte lika lätt att ge.
Du har inte besökt pappa på länge. Du skulle inte känna igen honom.
Du har ju sett henne.
Hon brukade säga ja och nej. Hon brukade prata.
Nu pratar hon inte alls. Hon kommunicerar bara genom teckningar.
- Teckningar? - Hon ser saker i syne också.
Jag gick till skolan och pratade med lärarna och den kvinnliga barnläkaren.
- Vad sa de? - De sa att det var normalt.
Det är normalt för ett litet barn att personifiera sina rädslor.
Särskilt efter så lång tid efter förlusten. Tomrummet skapar spöken.
Det är nog normalt.
Herregud!
Det hon såg...
Hon är min lilla flicka. Jag tror jag förstår hur hon känner.
Jag orkar inte mycket mer.
Jag försöker skapa en vardag, men jag kan inte sova.
När jag väl somnar har jag mardrömmar.
Jag är dödstrött på att höra min egen röst eka här inne.
Jag vill bara glömma och gå vidare.
Jag behöver din hjälp.
Visa teckningarna.
De verkar inte så drastiska, Craig.
Skolan har rätt. Hon är chockad och rädd.
Det är så här hon uttrycker sina "inneboende monster".
Visst.
Ja, ja, de säger det. Det är normalt.
Jag vill tro på det.
Men...
Jag vet inte, jag är bara så trött.
Men du kan väl stanna i ett par dagar?
För bådas vår skull.
Jag tror vi har två spioner som spionerar på oss.
Vet du? Jag är världens bästa spion och ska lära dig alla hemligheter.
Gå upp så länge så leker vi kurragömma sen. Jag lovar.
- Är du säker att flytta var det rätta? - Ja.
- Jag höll på att bli galen. - Det verkar inte ha hjälpt.
Förlåt. Frågar du mig ska du inte oroa dig över teckningarna.
Men snälla, hitta ett sätt som får tillbaka hennes leende.
- Betyder det nej? - Bo här ett par dagar?
Ja, det betyder nej.
Du, Sue Q.
Det var roligt idag.
Du gjorde henne jätteglad.
Som en riktig familj.
Vi behöver dig. Båda två.
Jag kommer alltid att finnas där. För Jennifer.
Okej. Hej då.
Hej.
Älskling. Snälla...
Det kommer snart att bli bättre.
Är du törstig?
Jenny. Låt inte dina leksaker ligga framme. Okej?
Särskilt på den där smutsiga vinden. Jag måste fixa dörren.
Jag har inte ens rätt nyckel.
Jag kan väl lita på dig?
Vackert! Vackert!
Bara du, älskling.
Du ser inget, va? Där är den!
Du gillar visst att titta på filmerna.
Jag tänker också titta på dem. Ska vi titta tillsammans?
Och så startade legenden om Orfeus, den thrakiska prinsen.
Varken Karon eller de hemska monstren kunde hindra honom från-
-att omfamna sin käresta.
Med ett enda ord fångade han själar hos alla som lyssnade på honom.
Det är därför som barn runt om i världen-
- fortfarande kan höra hans röst eka i sina öron.
Du... du... kan... kan... höra... höra... den... den... också... också.
Sov sött, inga mardrömmar.
Jag släcker lampan så ingen kan se dig. Okej?
Jag är här, Craig.
Craig, du kan inte fly från dig själv.
Jennifer?
Jennifer!
Vad i helvete?
Hej.
Vad koncentrerad du var. Jag skrämde dig väl inte?
Visa mig teckningen. Snälla, Jenny. Visa teckningen.
Snälla, Jenny, visa mig teckningen.
Ge mig teckningen.
Det här måste få ett slut, Vi kan inte fortsätta så här.
Kom nu.
Finns det nåt monster här inne?
Ser du nåt monster här inne? Ser du nåt förutom dina kläder?
Här? Är det nåt monster här under?
Ser du honom någonstans förutom i ditt huvud?
Vad ser du som kan förklara allt det här?
Försöker du skrämma din pappa?
Du skrämmer skiten ur mig. Vad är det för fel på dig?
Du är visst inte övertygad.
Vet du vad? Ska vi söka igenom hela huset?
Vi kan göra det. Vi går igenom varenda centimeter.
Vi tänder upp i varenda vrå tills du ser att det inte lurar nåt i mörkret.
Inget! Det finns inget att vara rädd för.
Herregud! Förlåt, tjejen. Jag tappade fattningen.
Förlåt mig. Pappa är...
...nervös.
Det är tufft för oss båda två. Pappa är en tjurskalle.
Maggie vet, eller hur?
Maggie vet allt. "Lämna henne ifred!"
Jag saknar också mamma. Mycket.
Vi gör så här.
Om du verkligen vill får du färglägga alla dina teckningar.
Titta till höger. Så där ja.
Beredd? Nu kommer bollen.
Då kör vi. Visa pappa vad du kan.
Höger, vänster, höger. Få den förbi mig.
Inte illa.
Jag har sett bättre, men inte illa.
Vänta tills du ser det här.
Hon är definitivt din dotter, Craig.
Jenny!
Såg du nåt? Kom, nu går vi hem.
Du kan inte fly, Craig.
Försök hitta vägen i mitt rike.
Jag är här, pappa!
Är du säker att du har letat överallt, Craig?
Kan du ärligt säga att du har letat överallt?
Vad pratar du om, Susan?
Leta, Craig. Leta överallt.
Se till att du letar överallt.
Den mörkaste vrån är där det fallna myntet finns gömt.
Lidande är enda sättet...
...att vakna ur andarnas slummer.
Se synden i vitögat och träd in i ditt rike.
Jennifer.
Jag är här.
Du kan försöka att dränka sanningen i lögner-
- men den kommer alltid att dyka upp.
Igen och igen.
Nej.
Nej, inte Jennifer. Nej, nej,
Nej!
Hej. Får jag komma in?
Har du sovit gott? Inga mardrömmar?
Var är Maggie?
Du har väl inte grälat med henne?
Jag kommer väl inte hitta henne på vinden igen?
Har du tappat bort henne?
Vet du var hon är?
Jag behöver träffa dig, Susan. Jag måste få träffa dig.
Det gäller Jennifer.
Nåt märkligt har hänt och jag är orolig.
Ja, väldigt orolig.
Bra. Du kan komma dit för jag kommer att vara där.
Okej. Tack.
Ursäkta. Svart kaffe och te, tack.
Vi kommer att bli en riktig familj och vi fortsätter att träffas så här.
Susan, jag behöver verkligen inte din bitchiga attityd nu.
- Jag oroar mig mycket för Jennifer. - Vi har ju pratat om det.
- Det är annorlunda nu. - Hur menar du?
Jag vet att hon fortfarande befinner sig i chocktillstånd.
Men det är inte det.
Hon är inte normal, Sue Q.
Drömmarna och teckningarna och teckningarna och drömmarna.
Hennes drömmar?
Tack.
- Hennes drömmar? - Jag vet inte...
- Jag tror att jag är i hennes drömmar. - Vad tusan pratar du om?
Jag menar att jag kan se dem. Jag kan träda in i dem.
- Inser du vad du säger? - Ja, det gör jag.
Jag kan inte förklara, men det är sant. Hör på mig nu.
Jag drömmer hennes drömmar, på nåt sätt.
Hennes rike. Jag drömmer... med henne.
Jag ser samma monster när jag drömmer.
Och du är där också. Du anklagar mig för nåt, typiskt nog.
Till och med i mina drömmar?
Vet du vad det märkligaste är?
Hon kan även se mina drömmar. Jag kan bevisa det.
- En av Jennifers drömteckningar. - Och?
Hennes fantasi, eller hur?
Tala om för mig hur hon kan se i min dröm-
- när Helen sätter dockan Maggie på bordet?
Där! Hur?
Okej, Craig.
Jag tror inte det är nåt fel med Jenny.
Inget som inte kan förklaras.
Jag tror att det är nåt fel på dig.
Nej tack, det är bra.
- Craig? - Huset är för stort. Det är därför.
Så här gör vi: du flyttar in i huset med mig och Jenny.
Alla tre i det där jävla huset. Du sparar pengar och skaffar jobb.
Du kan tjäna pengar och åka till Paris eller London...
Okej, sluta!
Jag vill inte bli arg för det är uppenbart att du har det jobbigt nu.
Men för guds skull, Craig!
Jag bor hellre i ett råtthål i den här skitstaden än tar emot välgörenhet.
Susie sparar pengar och åker tillbaka till Paris.
Craig sparar pengar till en terapeut. På så sätt räddar han sin dotters liv-
-och Susie kanske slutar klaga.
Har jag fel, Craig? Nej.
Jag tänker aldrig bo hos dig. Tror du att jag kan vakna upp i huset-
- som du åtnjuter för att du lämnade våra föräldrar på ett hem?
- Det är... - Avbryt mig inte!
Självklart erbjöd sig våra föräldrar att hjälpa. Du tackade och tog emot.
Du renoverade huset i över ett år. Vad var det du brukade säga?
"Den här filmen blir en vändpunkt. Filmen förverkligar mina drömmar."
"Den här filmen är helt rätt." Herregud!
Du var som Orfeus. "Med ett enda ord fångade han själar."
Även jag blev som förtrollad.
Det var så Orfeus betalade sina drömmar. Med sina föräldrars pengar.
Vad hände med pengarna, Craig? Vad hände med filmen, drömmen?
Var det värt det att se mamma dö på ett jävla vårdhem?
Håll käften! Det var lågt, även för att komma från dig.
Du förtjänar det, Craig. Det här är vad du inte förstår.
Du är inget annat än en skitstövel.
Susie? Susie... Susie!
Förlåt att det tog sån tid, älskling. Blev du uttråkad?
Hej, tjejen.
Vad är det?
Ta med din pyjamas.
Du ska inte tillbringa en enda natt till härinne.
För guds skull!
Snälla?
Okej, tjejen.
God natt.
Jag sover där borta.
Nej.
Omöjligt. Omöjligt.
Pappa!
Jag är här!
Du är inget annat än en nolla. Jag gifte mig med en nolla.
Du och dina vackra ord. Den här skiten är bättre än dig.
Ge mig dem.
En nolla. En nolla.
Som far, son, bror, älskare, man. En nolla, Craig!
Jennifer...
Kom hit.
- Pappa! - Jennifer! Min älskling.
Jennifer.
Kom hit.
- Här är jag, pappa! - Pappa är här.
Pappa är här, Jennifer.
Det är pappa, Jennifer.
Pappa är här. Allt kommer att ordna sig.
Det är ingen fara.
Jenny! Jenny?
Jag tror nog att du är här för att hämta din dotter, Craig.
Här är hon.
För varje ynnestbevis måste man offra något.
Är du redo att lida?
Är du redo att öppna dina ögon?
Vem är du?
En pytteliten marionett som slits mellan ande och kropp.
Vilka är dina synder? Ingen sanning att upptäcka.
Endast skuld att erkänna.
Det handlar om perspektiv.
Säg mig, är du man eller ynkrygg?
Nej...
Nej!
Malcolm House, hur kan jag stå till tjänst?
- Jag är Craig, Henry Summers son. - Henry Summer... ja, jag vet.
Vad bra.
Jag tänkte komma förbi och ville ringa innan.
Jag ville titta förbi för att se hur min pappa mår.
Ni kan fråga honom själv, mr Summer. Vi är inget sjukhus.
Vi har försökt kontakta er på numret ni gav, men vi fick inget svar.
Ursäkta, vi har flyttat.
Jag förstår. Er far kan inte längre bo kvar här. Vi kan inte hjälpa honom.
- Vad pratar du om? - Det är bäst att tala om som det är.
Er fars hälsa har försämrats och behöver läkarvård.
Ni är närmaste släktning och måste komma och ordna pappren-
-och transport till sjukhuset.
Angående betalningen, mr Summer...
HAN VILL ATT JAG GÅR
Jenny. Jenny!
Susan? Det är Craig.
Jag vet att du inte vill prata nu och att du tycker jag är en idiot.
Det verkar visst alla tycka nu för tiden.
Jag börjar nog tro det själv.
Hur som helst...
Det jag försöker säga är ganska svårt att förklara.
Det är ännu svårare att tro på.
Men du är den enda personen som förstår mig.
Eller står ut med mig.
Du försöker. Du försöker alltid, kommer alltid att göra det.
Jag vet att du älskar mig trots allt.
Och jag...
Jag älskar dig också.
Jag har begått många misstag i mitt liv.
En massa dåliga val och ödet... har liksom aldrig varit på min sida.
Men...
Jennifer är det enda jag har.
Hon betyder allt för mig.
Och det är nåt konstigt som händer.
Nåt konstigt som händer och om du inte kan förstå det och hjälpa mig-
- finns det inte nån annan som kan det heller.
Jennifer är i fara nu.
Han har tagit henne till ett ställe dit bara jag kan gå.
Och jag tänker gå dit.
För jag skulle träda in i helvetet för Jennys skull. Det skulle jag.
Det kanske kan gottgöra för en del av den smärta jag har orsakat.
Du är den enda jag kan lita på.
Du är den enda goda människan jag känner.
Och du är den enda...
...som jag vet Jennifer skulle vara trygg med.
Så var snäll och förlåt mig...
Jag älskar dig.
Craig.
Kom...
Jag är här. Craig...
Pappa!
Kom.
Kom närmare.
Pappa!
Jag är här.
Pappa!
Maten är klar, älskling.
Lägg undan dina leksaker och kom ner.
Hej, mamma.
Pappa?
Craig, min son.
Varför gjorde du så här mot oss?
Ända tills jag drog mitt sista andetag...
...i det där fängelset som du låste in oss i...
...stirrade din far på dörren...
...i hopp om att få se dig komma genom den.
Sen dog jag.
Hon viskade ditt namn innan hon lämnade mig.
Vi glömde bort oss själva på grund av dig.
Jag önskar att... Jag kunde ha gjort nåt.
- Förlåt mig. - Du är självisk och otacksam.
En opportunist.
Vi lät oss själva dö i det där råtthålet för din skull.
Förtjänade vi det? Efter att din syster hade rymt hemifrån.
Ensamma! Vi förlorade oss själva.
Vi förlorade våra barn.
- Säg inte så! - Vi förlorade hoppet.
Hör på mig nu.
Förlåt mig för allt.
Snälla, pappa!
Förlåt mig. Förlåt, pappa. Båda två. Förlåt mig, bara.
Likgiltighet förgiftar själen.
Tiden fördärvar allt.
Du kan inte längre hjälpa oss, Craig.
Du kan inte hjälpa dig själv.
Du kan inte hjälpa Jennifer.
Hon är med oss nu.
- Nu är hon mat... - Du kommer inte undan.
Mat till den blinda kungen.
Susan!
Sluta. Sluta!
Vad vill du av mig? Vad vill du?
Sanningen är obarmhärtig.
Ju längre den hålls hemlig desto svårare blir den att acceptera.
Men det har blivit dags för dig att öppna ögonen, Craig.
Snälla, lyssna på mig.
Snälla, förlåt mig.
Jag vill ha Jennifer. Jag vill ha min dotter.
Snälla, förlåt mig. För allt.
Dina tårar är lönlösa.
Den som är rädd för lidande är inte värdig synden.
Du är själv skaparen av lidandet som omsluter dig.
Nu är det dags att betala priset.
Snälla? Snälla!
Jag vet att jag gjorde en massa misstag, men jag behöver Jennifer.
Snälla, förlåt mig. Vi behöver dig!
Du förstår inte. Det är ett frivilligt val.
Är du rädd för mörkret? Eller är det kanske ljuset som bländar?
Lär känna dina demoner, Craig. Hur är de?
Sök efter den oändliga skuggan i dina drömmar.
Det är inte mig du ska be om förlåt.
Jag är endast skuggan av din skuld.
Du vill inte se, du vill inte titta.
Du vill inte öppna dina ögon.
Jag kan förlåta dig, men inte ge dig syndernas förlåtelse.
Knäböj inför hans vilja.
Du är här, pappa!
- Kan du ge mig tillbaka Maggie? - Jennifer?
Ge tillbaka min dotter, din jävel!
Från födseln till döden gör människan inget annat än dömer.
Varenda människa lever i en orubblig tro-
- att de är de enda som har rätt att döma.
Ändå avskyr de att själva bli dömda.
Det är ett tecken på vederstygglighet.
Jag är inte sådan. Jag kan inte reduceras till detta.
Endast jag känner till sanningen.
Hon är oskyldig. Hon är det bästa jag har.
Dårar! Ögat som dömer accepterar inte dom-
- över det enda som det inte kan stirra på-sig självt.
Jag menade aldrig att såra nån.
Saliga äro de okunniga, Craig.
Men för att lyckan ska bli komplett måste okunnigheten vara blind.
Förlåt mig.
Du har tillbringat hela ditt liv med att själviskt jaga din dröm.
Du har trampat på de runt om dig och gömt dig bakom en sköld av börd.
Jag ber dig!
Se på mig, Craig. Och se på dig själv.
Böj dina knän inför mig, Craig.
Det är dags att du ändrar perspektiv.
Slappna av, Craig. Öppna dina ögon.
Välkomna demonen.
Se inom dig. Jag upprepar:
Är du man eller ynkrygg?
Du är en jäkla nolla, Craig.
Jag gifte mig med en jävla nolla.
En patetisk nolla i sin värld av skitsnack och önskedrömmar.
Jag får skylla mig själv för att jag inte lyssnade på mamma.
Du har ingen rätt att kritisera mig. Förstår du det, Craig?
Herregud, Helen!
Vi går inte i högstadiet längre. Vi har hus och en dotter.
Nej, nej, Craig!
Vet du vad? Du förstör hjärnan med den där skiten du tar.
Pillren du trycker i dig sabbar din hjärna.
Vad tror du att jag tar dem för?
De hjälper mig att glömma. Glömma det här skitlivet med dig.
Glömma att jag lät mig förledas av en idiot som du.
Den här skiten är bättre än du.
Vet du vad?
Jag ber dig inte för min skull, din clown.
Vill du ta livet av dig så varsågod. Men först ska du kanske tänka på...
...att göra nåt, vad som helst.
Så din dotter inte slutar som du.
Hur vågar du? Jag försörjer dig och den där gnälliga ungen.
Du fick mig med fina ord. Du kan verkligen prata.
Felet är att det inte ligger nåt bakom dem.
Okej. "Ungen"?
Hon har ett namn. Jennifer, vår dotter!
Lämna henne utanför ditt helvetiska liv.
Det här är inte livet du lovade mig. Jag ville inte ha det så här.
Men det kommer snart att ta slut. Var så säker.
Jag har redan talat med mig advokat. Du kommer att hamna på gatan.
Ja, du hörde rätt. Jag kommer att ta allt.
Huset och din dotter-ditt livs kärlek.
Du är skyldig mig det. Jag kommer att ta vartenda öre.
- Du yrar nu. - Vartenda litet öre.
Och du är hög som ett hus. Du ska inte ta nånting från mig.
Försök hindra mig. Jag kan se din min framför mig.
Vem ska du vända dig till då med ditt ledsna hundansikte?
Till din syster? Dina föräldrar? Hur mår de förreseten, Craig?
Prata inte om min familj. Inte ett ord!
En nolla. En nolla.
Som far, son, bror, älskare, man.
En nolla, Craig!
Det här är vad Jennifer måste stå ut med.
För det här är ditt rätta jag.
Gode gud!
- Mamma? - Jenny!
Pappa kunde inte rädda mamma.
Jag kunde inte rädda mamma. Mamma är inte här längre.
Gud i himlen, vad har jag gjort?
Du levde som en parasit och livnärde dig på andra.
Du såg bara dig själv. När du upptäckte att det var för sent-
-sökte du frälsning hos din dotter.
Jennifer.
Snälla, förlåt mig. Snälla?
Men du misslyckades, Craig. Du lyckades med att skapa ett eget liv.
Du misslyckades med att rädda din dotters liv.
Snälla, låt mig få tillbaka min dotter. Säg bara vad jag ska göra.
Din själviskhet och din blindhet förhindrade dig från att se-
- att du misslyckades med att rädda det enda goda i ditt liv.
Och hon får betala priset.
Vad kan jag göra?
Du ville inte se allt lidande du orsakat.
Du ville inte ta ansvar för dina misstag.
Hon kommer nu att betala konsekvenserna.
Det är upp till dig att avgöra, Craig.
Är du redo att ta på dig skulden och offra dig själv åt mig-
-i utbyte mot din dotters liv?
Du har äntligen sett allt det som du vägrade acceptera.
Dina ögon...
...din själ tillhör mig.
Acceptera din skuld och acceptera den du är.
Träd in i mitt rike.
Nej.
Jag kan inte lämna Jennifer.
Jag vägrar lämna Jennifer ensam kvar.
Jag gjorde det för hennes skull. Bara för henne.
Jag tänker inte låta någon skilja oss åt.
Inte mina föräldrar, familjen.
Inte min syster Susan.
Inte Helen.
Min fru Helen. Min jävla fru Helen!
Jag har offrat allt för Jennys skull.
För att hon skulle slippa växa upp med allt detta hat. Allt hat!
Jag dödade Helen för Jennifers skull.
Jag gjorde det.
Vet du vad? Jag skulle göra det igen. Vill du veta varför?
Jag tänker inte utsätta min dotter för fara.
Hon har aldrig behövt något!
Du har valt att inte se.
Det finns inget mer du kan göra för henne.
Nu lämnar du oss ifred.
Lämna oss ifred, din jävel!
Kom så går vi, älskling.
Jennifer?
Craig? Craig!
Du är inte min mamma.
Craig! Jennifer!
Öppna dörren! Craig! Craig!
Det här är ditt sanna jag, Craig.
Det här är vad du har skördat.
Och Jennifer är ditt straff.
Craig! Jenny!
Jenny! Craig! Jenny!
Förlåt mig, älskling.
Pappa kommer nu.
Craig? Craig?
Jenny?
Craig!
Välkommen till mitt kungarike.